Казав, що обов'язково повернеться, а привезли «на щиті»: історія Героя з Волині
![Казав, що обов'язково повернеться, а привезли «на щиті»: історія Героя з Волині](https://vsn.ua/storage/news/DutxD9pmQGduc2YWIKlTxmDMOKEruHOmNxg8aQJB.png)
51 річний волинянин Василь Максим’як, позивний Кіт, загинув 29 липня 2023 року в Луганській області. Виконуючи бойове завдання по захисту України, отримав мінно-вибухову травму несумісну з життям.
Історію захисника розповіли на сторінці «Герої на щиті» в інстаграмі.
Народився 14.01.1972р. смт Ратне, там же отримав середню освіту і проживав. У мирному житті працював прикордонником на митному пропускному пункті Доманове. На роботі був відповідальним працівником, а вдома хазяйновитим та турботливим батьком.
Захоплювався читанням художньої літературу, особливо, детективи, а ще риболовлею та грою у футбол.
Склав присягу військовослужбовця та став на захист держави, ще у 2015 році. На час повномасштабної був у статусі старший стрілець - оператор 3 єгерського відділення 3 єгерського взводу 9 роти 3 єгерського батальйону військової частини А 4056 головний сержант.
«Наш Василь, завжди позитивний, добродушний, щирий, ніколи нікого не образив. Мав велике, добре серце, яке сміливо і впевнено вело його між людей. З друзями - душа компанії, для дітей – уважний батько. Брат обожнював життя! Казав, що обов'язково повернеться, вірив у силу свого ангела - охоронця. Заспокоював : «Не бійтеся, до вас не прилетить, бо ми ж тут для чого стоїмо?!» Дзвонив часто і завжди казав: «У мене все добре!». Мама жартувала, що це в нього пароль такий… А ще розповідав, що їжі вистачає, баня своя є, курка курчат висиділа, вся рота годує… Дуже любив і пишався своїми синами, чекав онуків, але, на жаль не судилося при житті…» - поділилася сестра Світлана.
![Казав, що обов'язково повернеться, а привезли «на щиті»: історія Героя з Волині](https://vsn.ua/storage/image-icons/cB7gLflr8PZKzgZFHEbqqlMyoSIEcdkMSfI8uOw7.png)
Похований воїн в смт Ратне.
Вдома героя чекали мама - Тетяна Григорівна, сини - Станіслав, Роман, сестри - Світлана, Оксана. Світла пам’ять про Василя та віра в перемогу, якої він так прагнув і за яку віддав своє життя, дають сили рідним пережити біль втрати.
Читайте також:
- Чудовий тато та чоловік, вірний друг та побратим: захиснику з волинської бригади просять посмертно присвоїти звання Героя України
- Хотів помститися за загибель найкращого друга: історія молодого Героя з Луцького району
- З перших днів вторгнення добровільно пішов воювати: захиснику з волинської бригади просять посмертно присвоїти державну нагороду
- Сказав рідним «все добре», а через кілька днів загинув: історія 20-річного Героя з Волині
- За місяць до загибелі встиг одружитись: захиснику з Волині просять посмертно присвоїти звання Героя України